![]() Заглавная страница Избранные статьи Случайная статья Познавательные статьи Новые добавления Обратная связь КАТЕГОРИИ: ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ТОП 10 на сайте Приготовление дезинфицирующих растворов различной концентрацииТехника нижней прямой подачи мяча. Франко-прусская война (причины и последствия) Организация работы процедурного кабинета Смысловое и механическое запоминание, их место и роль в усвоении знаний Коммуникативные барьеры и пути их преодоления Обработка изделий медицинского назначения многократного применения Образцы текста публицистического стиля Четыре типа изменения баланса Задачи с ответами для Всероссийской олимпиады по праву ![]() Мы поможем в написании ваших работ! ЗНАЕТЕ ЛИ ВЫ?
Влияние общества на человека
Приготовление дезинфицирующих растворов различной концентрации Практические работы по географии для 6 класса Организация работы процедурного кабинета Изменения в неживой природе осенью Уборка процедурного кабинета Сольфеджио. Все правила по сольфеджио Балочные системы. Определение реакций опор и моментов защемления |
Визначення основних термінів: зобов’язання.
Зобов’язання - це заборгованість банку, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів банку, що втілюють у собі економічні вигоди Зобов’язання визнається як об’єкт обліку, якщо відповідає таким умовам: *Зобов’язання означає виникнення для банку відповідальності діяти певним чином, тому що з’явилось внаслідок укладених ним з партнерами контрактів. *Погашення зобов’язання дійсно призведе до вибуття з банку грошових коштів, тобто зменшенню фінансових ресурсів банку і водночас можливості отримати деякі прибутки шляхом їх використання. *Зобов’язання може бути відображено в обліку тільки при наявності документа (угоди, ставки тарифу тощо), який підтверджує його суму. Згортання в балансі статей активів та зобов’язань не дозволяється. Тобто дебіторська і кредиторська заборгованість банку перед одним партнером підлягає відображенню на двох окремих рахунках: на активному рахунку—дебіторська заборгованість партнера перед банком і на пасивному рахунку—борг банка партнеру. Зобов’язання в балансі банку розміщені за такими принципами: 1) за контрагентами 2) джерелами мобілізації коштів і 3) залежно від строків розпорядження ними (ліквідності). Контрагентів насамперед поділяють на дві категорії: 1) банки та 2) клієнти - не банки. Клієнти-не банки включають окремо юридичні особи та фізичні особи. Від контрагентів банків мобілізація коштів здійснюється у вигляді запозичень з міжбанківського ринку. Мотив запозичень пояснюється надлишком ліквідних грошових коштів у одних банків і нестачею ліквідності або додатковою потребою в ліквідних коштах для реалізації певних проектів у інших банків. Від клієнтів –не банків мобілізація коштів проводиться у формі депозитів. В межах кожної категорії контрагентів зобов’язання розміщені за строками розпорядження ними: спочатку зобов’язання до вимоги, потім короткострокові і наприкінці довгострокові. Третім джерелом мобілізації є не депозитні залучення від клієнтів не – банків, які банк здійснює шляхом розміщення власних боргових зобов’язань (облігації) або у вигляді залучення субординованих кредитів. Згідно з визначеними принципами в балансі банку виокремлюють три блоки зобов’язань.
Кошти запозичені від інших банків. Зобов’язання цього типу включають залишки коштів на відкритих іншими банками у комерційному банку кореспондентських рахунках.(депозити до вимоги) та кошти отримані комерційним банком від НБУ або інших банків на міжбанківському ринку у вигляді кредитів або депозитів на певний строк. Таки запозичення здійснюються банком у формі і на умовах, які його задовольняють. Менеджери банку можуть безпосередньо впливати на обсяги та суми подібних запозичень. Кошти залучені від юридичних осіб не – банків та фізичних осіб. Спочатку в цьому блоці розміщені кошти залучені на поточні рахунки клієнтів (депозити на вимогу). Кошти з цих рахунків підлягають поверненню за вимогою вкладників негайно. Найчастіше для оцінки зобов’язань і їх відображені в балансі застосовують історичну (фактичну) вартість, тобто ціну придбання. Крім того використовуються таки види оцінок: поточна собівартість, вартість розрахунку(платежу), теперішня вартість, справедлива вартість. Поточна вартість зобов’язання – сума недисконтованих грошових коштів, яки були б потрібні для погашення зобов’язання на поточний момент (певну дату). Тобто остаточна дата погашення зобов’язання відповідно угоди ще не настала. Вартість розрахунку(платежу) – сума недисконтованих грошових коштів, які ймовірно будуть сплачені для погашення зобов’язання у процесі господарській діяльності банку. Теперішня вартість зобов’язання – теперішня (дисконтована) вартість майбутніх чистих грошових платежів, які ймовірно будуть потрібні для погашення зобов’язання у процесі господарської діяльності. Справедлива вартість зобов’язання – сума, за якою може бути погашено зобов’язання в операції між обізнаними, незалежними сторонами.
|
|||||
Последнее изменение этой страницы: 2017-01-24; просмотров: 152; Нарушение авторского права страницы; Мы поможем в написании вашей работы! infopedia.su Все материалы представленные на сайте исключительно с целью ознакомления читателями и не преследуют коммерческих целей или нарушение авторских прав. Обратная связь - 184.72.135.210 (0.012 с.) |